o s h o 1 9 3 1
New member
פרידה כואבת...בבקשה עיזרו לי להבין
אני גרושה בת 44 ואם שתי בנות..לפני 3.5 שנים היכרתי בחור הצעיר ממני ב- 13 שנים רווק...היו לנו תקופות בקשר טובות ותקופות פחות טובות...אבל תמיד רצינו להיות יחד...לפני כשנה באחת נסיונות ההפסקה שלנו הועלה נושא הילודה...ואני אמרתי לו שאני מוכנה לילד אחד...הנושא היה כזה כאוב בעיני שכאילו אני לא מספיק עבורו...ניסיתי להתרחק והוא ביקש ממני לחזור וכך נפרדנו...עכשיו לפני ימים מספר התחיל שוב כל מיני נסיונות של התרחקות...באמירות שהוא במשבר עם עצמו ואינו שקט...לא הבנתי מהיכן זה נובע שוב...אבל אז שמעתי שהוא הלך למגדת עתידות והיא ניבאה לו שהוא יתחתן בעוד כשנתיים... ויהיו לו 4 ילדים...מאותו יום הוא מנסה להתרחק יותר אבל לא שוכח יום יום להגיד לי עד כמה מתגעגע אלי והוא התתלבטות קשה עם עצמו לגבינו אם לעבור לחיות איתי לתמיד ומצד שני לא מוכן כיום לחשוב שלא יהיו לו ילדים...אמרתי לו ננסה ילד אחד...והאמת שאיני בטוחה אפילו שאוכל ילד אחד להביא..או נאמץ...אז אמר לי שלא מספיק לו ילד אחד...והוא רוצה משלו וכמה אפילו...(הוא בן יחיד וחיי עם אימו שלא כל כך בריאה בנפשה..)אך זה לא מפריע ולא היפריע לקשר ביננו...אני אמרתי לו שאני נעלמת ואני לא מוכנה לשמוע עד כמה הוא בהתלבטות לגבי...אני מרגישה כאילו אני לא שווה פתאום...אבל לא שיקרתי לא בשום דבר לא בגילי ולא ביכולתי להרות...יתרה מזאת חיכיתי בסבלנות לזמן הזה שירגיש מספיק בשל לחיות עימי...וכך עבר זמן...כי יתכן שלפני שנתיים הייתי הולכת על סידרת טיפולים ויתכן שהייתי מצליחה להרות...ועכשיו ניראה לי כאילו הכל אבוד..מרגישה מרומה וכאילו שאין לו הכוח לעשות שינוי בחייו לטוביתנו וכך מבקש להסתתר מאחורי נושא הילודה...כי תמיד היה אומר לי את הכל בחיי ואין לי אדם אחר מלבדך...אז מה עכשיו?...האם כך עלי להבין שעלי להתרחק בכדי שיעשה את חייו? או שאם אתרחק יחוש בחסרוני ויבין שאינו יכול לסבול את עצמו בלעדי?...מחכה לתגובתיכם
אני גרושה בת 44 ואם שתי בנות..לפני 3.5 שנים היכרתי בחור הצעיר ממני ב- 13 שנים רווק...היו לנו תקופות בקשר טובות ותקופות פחות טובות...אבל תמיד רצינו להיות יחד...לפני כשנה באחת נסיונות ההפסקה שלנו הועלה נושא הילודה...ואני אמרתי לו שאני מוכנה לילד אחד...הנושא היה כזה כאוב בעיני שכאילו אני לא מספיק עבורו...ניסיתי להתרחק והוא ביקש ממני לחזור וכך נפרדנו...עכשיו לפני ימים מספר התחיל שוב כל מיני נסיונות של התרחקות...באמירות שהוא במשבר עם עצמו ואינו שקט...לא הבנתי מהיכן זה נובע שוב...אבל אז שמעתי שהוא הלך למגדת עתידות והיא ניבאה לו שהוא יתחתן בעוד כשנתיים... ויהיו לו 4 ילדים...מאותו יום הוא מנסה להתרחק יותר אבל לא שוכח יום יום להגיד לי עד כמה מתגעגע אלי והוא התתלבטות קשה עם עצמו לגבינו אם לעבור לחיות איתי לתמיד ומצד שני לא מוכן כיום לחשוב שלא יהיו לו ילדים...אמרתי לו ננסה ילד אחד...והאמת שאיני בטוחה אפילו שאוכל ילד אחד להביא..או נאמץ...אז אמר לי שלא מספיק לו ילד אחד...והוא רוצה משלו וכמה אפילו...(הוא בן יחיד וחיי עם אימו שלא כל כך בריאה בנפשה..)אך זה לא מפריע ולא היפריע לקשר ביננו...אני אמרתי לו שאני נעלמת ואני לא מוכנה לשמוע עד כמה הוא בהתלבטות לגבי...אני מרגישה כאילו אני לא שווה פתאום...אבל לא שיקרתי לא בשום דבר לא בגילי ולא ביכולתי להרות...יתרה מזאת חיכיתי בסבלנות לזמן הזה שירגיש מספיק בשל לחיות עימי...וכך עבר זמן...כי יתכן שלפני שנתיים הייתי הולכת על סידרת טיפולים ויתכן שהייתי מצליחה להרות...ועכשיו ניראה לי כאילו הכל אבוד..מרגישה מרומה וכאילו שאין לו הכוח לעשות שינוי בחייו לטוביתנו וכך מבקש להסתתר מאחורי נושא הילודה...כי תמיד היה אומר לי את הכל בחיי ואין לי אדם אחר מלבדך...אז מה עכשיו?...האם כך עלי להבין שעלי להתרחק בכדי שיעשה את חייו? או שאם אתרחק יחוש בחסרוני ויבין שאינו יכול לסבול את עצמו בלעדי?...מחכה לתגובתיכם